Jag tar tillbaka. Det här är ingen bokblogg. Det här är tydligen en författarblogg. Tack Enligt O, jag sitter här och blir helt kaxig på söndagkvällen. Tur att det är jobb imorgon så jag tas ner på jorden igen. Högstadieelever har den förmågan.
Texter runtomkring – mitt debutantporträtt
6 timmar sedan
1 kommentarer:
Kära Skrivarmamma,
som läsare av din blogg är jag glad för din skull! Trots att du är för mig helt okänd har jag med spänning följt din blogg. Inte för att läsa om lilla eller stora E, inte för att höra om ditt colamissbruk utan för att jag vill veta hur går det!!!
Allt annat, om barn, man svärmor, jobb, ny bil, resor, middagar och bubbel har bara varit som en extra god fyllning i tårtan. Well, äntligen har du nått målet, men vad händer? Jo det skippar ett viktigt kapitel. Ett kapitel med information om detaljer hur det gick till. Ringde förläggaren? Ringde du? Kände du förläggaren? Tipsade någon om att du skulle ringa henne? Hur snabbt gick det egentligen? Vad sa hon när hon ringde, mejlade.Osv. Osv.
Jag jämför det med att du har skrivit en bok om en karaktär som vill träffa en partner. Hela boken handlar om det (det är drivkraften, hur ska det gå). Sedan får man helt plötsligt läsa om att karaktären har hittat en partner och att de ska gifta sig. Men herregud, hur gick det till undrar du som läsare? Sedan kommer tack till (i ditt fall länkar). Jag saknar alltså ett kapitel i din historia.
Hälsar Aman
Skicka en kommentar